Velká Morava

Velkomoravská říše (óžívá sa aji označeni Velká Morava, stát Mojmérovcó', latinsky Moravia Magna'') bela prvni známé západoslovanské štát, ve své dobje némocnějši a nésilnějši ve centrálni Európe. Eksistovala prjevážne na ózemi dnešnich Čech, Morave, Slovenska a Avarska  mezi roke 833–906/907.'''

Dóvod zániko Velké Morave sóvisí s migracó Avaró do centrálni Európy v 10. stoleti. Podla avarskej legendy bela Morava kópená Avary od Svatoploka za béliho hřebca.

Hestórija
Ož v 7. stoletiju existoval předchůdce státního útvaru, tzv. Sámova říše, který se rozkládal pravděpodobně v povodí řeky Moravy a na jihozápadním Slovensku, tedy na územích, kde v [http://cs.wikipedia.org/wiki/9._stolet%C3%AD 9. století] vzniklo Moravské knížectví a Nitranské knížectví (oba názvy jsou výtvorem novodobé historiografie). Jednalo se ale spíše o kmenový svaz, jeho vnitřní struktura ještě nemůže být hodnocena jako stát. O době od zániku Sámovy říše (659-661) do zformování moravského státu veškeré historické prameny mlčí, je tedy nejasné, co se na moravském území odehrávalo.

Poté, co se ke konci [http://cs.wikipedia.org/wiki/8._stolet%C3%AD 8. století] zhroutil avarský kaganát, umožnila politická situace západoslovanským kmenům vytvořit nový státní útvar. Počátkem [http://cs.wikipedia.org/wiki/9._stolet%C3%AD 9. století] se objevují dvě knížectví, které spolu vedou politický boj – Moravské knížectví, pravděpodobně s centrem v jihomoravských Mikulčicích, sídle knížete [http://cs.wikipedia.org/wiki/Mojm%C3%ADr_I. Mojmíra], a Nitranské knížectví se střediskem v Nitře na jihozápadě dnešního Slovenska, kde sídlil kníže Pribina. Pravděpodobně v roce 831 byl Mojmír spolu „se všemi Moravany“ pokřtěn pasovským biskupem Reginharem.[5]

Roku 833 se knížeti Mojmírovi podařilo Pribinu z Nitry vypudit, připojil jeho knížectví ke svému a tento krok je označován za vznik Velkomoravské říše. Mojmír se stal prvním velkomoravským panovníkem.

Cerilometodská misija
Pravděpodobně po roce 860 vyslal Rostislav poselstvo k papeži Mikuláši I. a požádal jej o „učitele“, který měl zajistit prohloubení křesťanské víry na Velké Moravě, a také zajistit vzdělání dostatečného množství domácích kněží. Využil k tomu situace, kdy po záchvatu mrtvice tehdejšího pasovského biskupa Hartwiga upadla celá pasovská diecéze včetně misijních území do chaosu. Samotné vyslání učitele se však mělo stát jen prvním krokem na cestě k vytvoření samostatné církevní organizace na Moravě v čele s arcibiskupem.[6] Papež však potřeboval spojenectví císaře Ludvíka Němce a nedovolil si podniknout nic, co by mohlo poškodit bavorský episkopát a popudit Ludvíka Němce. Jeho odpověď na Rostislavovu žádost tak byla pravděpodobně negativní.[http://cs.wikipedia.org/wiki/Velkomoravsk%C3%A1_%C5%99%C3%AD%C5%A1e#cite_note-10 [pozn. 1]]

Po neúspěchu v Římě vyslal Rostislav obdobné poselstvo k byzantskému císaři [http://cs.wikipedia.org/wiki/Michael_III. Michalovi III.], který jeho žádosti vyhověl a na Moravu vyslal misii vedenou jedním z tehdy nejvýznamnějších byzantských učenců Konstantinem a jeho bratrem Metodějem.[10] Přestože z Byzance nešlo očekávat založení (arci)biskupství, několikaletá intenzivní misijní činnost Konstantina a Metoděje položila nezbytné základy pro následné budování samostatné církevní organizace.[12]  Konstantin také vytvořil nejstarší staroslovanské písmo - Hlaholici. V 10. století nicméněSlované přešli k latince a cyrilici a hlaholice se již nadále neužívala. [http://cs.wikipedia.org/wiki/Svatopluk_I. Svatopluk I.] se třemi syny - [http://cs.wikipedia.org/wiki/Mojm%C3%ADr_II. Mojmírem II.],[http://cs.wikipedia.org/wiki/Svatopluk_II. Svatoplukem II.] a Predslavem.Papežská bula Industriae tuae adresovaná knížeti Svatoplukovi===Vláda Svatopluka I.[ editovat |  editovat zdroj<span class="mw-editsection-bracket" style="margin-right:-0.25em;margin-left:0.25em;color:rgb(85,85,85);">] === <p style="line-height:1.5em;">V roce 870 nastoupil díky spojenectví s Franky na knížecí stolec [http://cs.wikipedia.org/wiki/Svatopluk_I. Svatopluk I.] Počátek vlády Svatopluka byl neklidný, Frankové odmítli opustit západní část jeho říše a mladý vládce byl Franky dokonce zajat. Roku 871 vypukne povstání a Frankové zde rychle ztrácejí vliv. Francký král propustil Svatopluka pod podmínkou, že mu pomůže dobýt říši zpět. Nicméně Svatopluk přestoupil na stranu povstalců, převzal jejich velení a vyhnal Franky z Velké Moravy.<sup class="reference" id="cite_ref-14" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[13]  V následujících letech úspěšně obhájil nezávislost své říše a v červnu roku 880 papež [http://cs.wikipedia.org/wiki/Jan_VIII. Jan VIII.] vydal bulu Industriae tuae, která zaručovala eklestickou nezávislost Velké Moravy s vlastní arcidiecézí v čele s arcibiskupem Metodějem (archiepiscopo sanctę ecclesię Marabensis).<sup class="reference" id="cite_ref-15" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[14] Rovněž jmenoval německého klerika Wichinga jako biskupa Nitry. Staroslověnština byla uznána jako čtvrtý liturgický jazyk společně s latinou, řečtinou a hebrejštinou.

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Po smrti Metodějově (885) byl Svatopluk východofranskými biskupy přesvědčen, aby žáky bratrů Konstantina a Metoděje ze země vyhnal a začal podporovat latinskou (tj. západní) liturgii namísto staroslověnské.

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Usmíření se sousední Franskou říší umožnily Svatoplukovi, aby konsolidoval své vojenské síly a zahájil územní expanzi Velkomoravské říše. V době svého největšího rozmachu říše zaujímala následující území:

<p style="line-height:1.5em;">Oblasti, které byly zpochybněny moderními historiky:
 * dnešní Morava a Slovensko (s mocenským jádrem při středním a dolním toku řeky Moravy)
 * dnešní Čechy (se závislým knížectvím Přemyslovců)
 * části dnešních Horních a Dolních Rakous - severně od Dunaje
 * oblasti při horní Visle (dnešní Malopolsko) a Odře (dnešní Horní Slezsko)

<p style="line-height:1.5em;">Podle Fuldských letopisů Franský král Arnulf Korutanský napadl Velkou Moravu v roce 892, Svatopluk ale zůstal neporažen i přes podporu Maďarských jezdců Frankům. Svatopluk I. zemřel v létě 894 a vlády se ujal jeho syn Mojmír II.
 * Velká dunajská kotlina, dnešní jihovýchodní Maďarsko, západní Ukrajina a Rumunsko
 * tehdejší Panonie, až po soutok Tisy s Dunajem
 * dnešní Lužice neboli Lužické Srbsko, dnešní Německo až po Sálu
 * Slezsko dnešní jihovýchodní Polsko
 * Červená Rus, dnes součást Ukrajiny

Obnovení moravské arcidiecéze
<p style="line-height:1.5em;">Poté, co se Mojmírovi podařilo konsolidovat poměry na Velké Moravě, vyslal na jaře 899 (nebo snad už v roce 898) poselstvo k papeži do Říma se žádostí o vysvěcení biskupů a obnovu moravské arcidiecéze.<sup class="reference" id="cite_ref-17" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[http://cs.wikipedia.org/wiki/Velkomoravsk%C3%A1_%C5%99%C3%AD%C5%A1e#cite_note-17 [pozn. 2]]  Nedávno zvolený papež [http://cs.wikipedia.org/wiki/Jan_IX. Jan IX.] se rozhodl vyslat na Moravu tři své legáty (arcibiskupa Jana a biskupy Benedikta a Daniela), kteří měli znovuvybudovat moravskou církevní organizaci. Ti na Moravě vysvětili arcibiskupa a tři jeho biskupy sufragány.<sup class="reference" id="cite_ref-18" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[16]  Moravská církevní provincie tak byla plně dotvořena.<sup class="reference" id="cite_ref-Elbel255_19-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[17]

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">O událostech informuje pouze stížný list bavorských biskupů z roku 900. Z něj se ale nedovídáme ani jméno nového moravského arcibiskupa, ani žádné informace o sídlech třech sufraganních biskupů. Historikové většinou předpokládají, že sídlo arcibiskupa se nacházelo někde v centru Velkomoravské říše na jižní Moravě (pravděpodobně ve Valech u Mikulčic případně v aglomeraciStaré Město–Uherské Hradiště). Jedno ze sídel sufragánních biskupství je pak kladeno do Nitry, kde navázalo na starší Wichingovo biskupství. Zbývající dvě biskupství bývají lokalizována například do Olomouce a Krakova,<sup class="reference" id="cite_ref-20" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[18] <sup class="reference" id="cite_ref-21" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[19] <sup class="reference" id="cite_ref-22" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[20]  do horní Panonie a východní Marky,<sup class="reference" id="cite_ref-26" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[http://cs.wikipedia.org/wiki/Velkomoravsk%C3%A1_%C5%99%C3%AD%C5%A1e#cite_note-26 [pozn. 3]]  případně do Panonie a Zadunajska.<sup class="reference" id="cite_ref-29" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[http://cs.wikipedia.org/wiki/Velkomoravsk%C3%A1_%C5%99%C3%AD%C5%A1e#cite_note-29 [pozn. 4]]

Zánik
<p style="line-height:1.5em;">Za vlády Mojmíra II se od říše začaly odtrhávat některé kmeny (české kmeny se v roce 895 přidaly na stranu Východofranské říše a dále se odtrhly i kmeny v Lužickém Srbsku). Mojmír II. po urovnání vnitřního rozporu s bratrem Svatoplukem II. vyhrává několik bitev s Franskou říší, přičemž obě dvě tehdejší středoevropské velmoci střídavě užívají pomoci staromaďarských kmenů zpoza Karpat, které se po Svatoplukově smrti častěji objevují v Panonii. Zásadní bitva mezi Moravany a Maďary není známa. Patrně obsazovali, anebo byli poručeni králem Mojmírem II. nebo jeho výbojným bratrem Svatoplukem II. osídlit panonskou kotlinu a po roce 907 se už Velkomoravská říše v historických dokumentech nevzpomíná. Jestli v té době říše Mojmíra II. byla oslabena kvůli sérii mohutných povodní na přelomu 9. a [http://cs.wikipedia.org/wiki/10._stolet%C3%AD 10. století], které měly postihnout její moravské a rakouské jádro, není jisté.

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Jestliže politicky Velká Morava k roku 907 zanikla, existují především archeologické důkazy, že některé sídelní, hospodářské a společenské struktury nebyly zcela rozbity a přežívaly dál během 10. století. Archeologické výzkumy na některých místech na Moravě i Slovensku nenacházejí žádné znaky násilného konce těchto sídel, naopak dobytí či vyplenění dokazují výsledky výzkumů na lokalitách v Mikulčicích, Znojmě neboDucovém na Pováží. Po rozpadu říše se patrně v omezené míře uchovaly zbytky samostatné státní organizace, v 1. polovině 10. století možná do určité míry závislé na Maďarech. Naznačuje to zpráva z doby kolem roku 942, kdy staří Maďaři, kteří byli zajati v maurském Španělsku, vypovídali o své zemi na severu sousedící s Moravou<sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLubom.C3.ADr_Emil_Havl.C3.ADk.7CHAVL.C3.8DK.2C_Lubom.C3.ADr_E..5D.5D_.27.27Kronika_o_Velk.C3.A9_Morav.C4.9B.27.27._Brno:_Jota_1993.2C_str._263_30-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[26] <sup class="reference" id="cite_ref-31" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[27]  nebo zpráva o Moravanech Al-Mas´údího Rýžoviště zlata a doly drahokamů z r. 947 nebo Knihy ponaučení a přezkoumání téhož autora.<sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLubom.C3.ADr_Emil_Havl.C3.ADk.7CHAVL.C3.8DK.2C_Lubom.C3.ADr_E..5D.5D_.27.27Kronika_o_Velk.C3.A9_Morav.C4.9B.27.27._Brno:_Jota_1993.2C_str._266_32-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[28]  O podřízenosti Moravy Maďarům či tributu však žádné zprávy nejsou.<sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLubom.C3.ADr_Emil_Havl.C3.ADk.7CHAVL.C3.8DK.2C_Lubom.C3.ADr_E..5D.5D_.27.27Kronika_o_Velk.C3.A9_Morav.C4.9B.27.27._Brno:_Jota_1993.2C_str._263_30-1" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[26]  Zda rod Mojmírovců v období zániku Velké Moravy vymřel nebo pokračoval dál, není v písemných pramenech zaznamenáno.

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Podle moderních teorií byl první historický český kníže [http://cs.wikipedia.org/wiki/Bo%C5%99ivoj_I. Bořivoj I.] († 889) dosazen na stolec knížetem Svatoplukem a pokřtěný s manželkouLudmilou moravským a panonským arcibiskupem Metodějem († 885 Morava) (je zajímavé, že právě za jeho vlády je uznána svrchovanost Moravy vČechách, což připomíná pozdější údělná panství na Moravě těch Přemyslovců, kteří nedosáhli na pražský knížecí či královský stolec).

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Bylo by tedy možno říci, že Mojmírovci (a Velká Morava) měli své pokračování v Přemyslovcích a českém státě, a stejně tak, že Přemyslovci a jejich stát mají počátky již na počátku [http://cs.wikipedia.org/wiki/9._stolet%C3%AD 9. století]. Je to ovšem pouze domněnka.<sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLubom.C3.ADr_Emil_Havl.C3.ADk.7CHAVL.C3.8DK.2C_Lubom.C3.ADr_E..5D.5D_.27.27Svatopluk_I._Velik.C3.BD.2C_kr.C3.A1l_Moravan.C5.AF_a_Slovan.C5.AF.27.27._Brno:_Jota_1994.2C_str._54_33-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[29] <sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLubom.C3.ADr_Emil_Havl.C3.ADk.7CHAVL.C3.8DK.2C_Lubom.C3.ADr_E..5D.5D_.27.27Kronika_o_Velk.C3.A9_Morav.C4.9B.27.27._Brno:_Jota_1993.2C_str._171_34-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[30] <sup class="reference" id="cite_ref-.5B.5BLud.C4.9Bk_Galu.C5.A1ka.7CGALU.C5.A0KA.2C_Lud.C4.9Bk.5D.5D_.27.27Uhersk.C3.A9_Hradi.C5.A1t.C4.9B_-_Sady.2C_k.C5.99es.C5.A5ansk.C3.A9_centrum_.C5.99.C3.AD.C5.A1e_Velkomoravsk.C3.A9.27.27._Brno:_Moravsk.C3.A9_zemsk.C3.A9_muzeum_1996.2C_str._124_35-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[31] <sup class="reference" id="cite_ref-36" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[32]

<p style="margin-top:0.4em;margin-bottom:0.5em;line-height:1.5em;">Na Slovensku i po zániku Velké Moravy přetrvával význam bývalých velkomoravských žup, jako Nitra, Bratislava atd. Jejich političtí představitelé se podíleli na formování uherského státu a slovenské území zůstalo prakticky autonomní, avšak pod suzerenitou Maďarů, až do 12. století, kdy se tehdejší Nitranské knížectví zahrnující území nynější SR začlenilo do Uherska.

Sídla
<p style="line-height:1.5em;">Sídelní struktura Velkomoravské říše zahrnovala opevněné slovanské osady – hradiště. Mezi nejvýznamnější, doložené přímo v pramenech z doby existence Velké Moravy patří:

<p style="line-height:1.5em;">Mezi později zmiňované nebo archeologicky probádané osady patří:
 * na dnešním Slovensku: Nitra, Devín, Bratislava
 * v dnešním Maďarsku: Blatnohrad (dnešní Zalavár)

<p style="line-height:1.5em;">Mocenským střediskem Velké Moravy byl Veligrad, o jehož umístění v jedné z těchto lokalit - nebývale rozlehlé aglomeraci Staré Město - Uherské Hradiště - se již téměř nepochybuje<sup class="reference" id="cite_ref-BEZD.C4.9A.C4.8CKA_Pavel.2C_.C4.8COUPEK_Ji.C5.99.C3.AD.2C_GALU.C5.A0KA_Lud.C4.9Bk.2C_POJSL_Miroslav.2C_TARCALOV.C3.81_Ludmila.2C_.27.27Star.C3.A9_M.C4.9Bsto_v_prom.C4.9Bn.C3.A1ch_stalet.C3.AD.27.27.2C_Uhersk.C3.A9_Hradi.C5.A1t.C4.9B:_Slov.C3.A1ck.C3.A9_muzeum.2C_Star.C3.A9_M.C4.9Bsto:_M.C4.9Bstsk.C3.BD_.C3.BA.C5.99ad.2C_2000.2C_str._87_40-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[36].
 * na dnešní Moravě: Slovanské hradiště Mikulčice (palác velmože, 10 - 12 kostelů), Staré Město a Uherské Hradiště (obchodní centrum, křižovatka důležitých cest, uváděno jako Velehrad), Sady (Uherské Hradiště) (klášter či snad „arcibiskupská“ bazilika), Pohansko u Břeclavi, Staré Zámky u Líšně,Olomouc, Znojmo, Rajhrad, Réna u Ivančic, Pohansko u Nejdku, Petrova Louka u Strachotína.
 * na dnešním Slovensku: Ducové, Bojná, Pobedim, Jur u Bratislavy
 * v dnešním Maďarsku: Ostřihom, Feldebrő
 * v dnešním Rakousku: Kirchberg nad Stillfriedem, Klementberg u Ober-Leis, Gars-Thunau.<sup class="reference" id="cite_ref-GALU.C5.A0KA_Lud.C4.9Bk.2C_.27.27Slovan.C3.A9_.E2.80.93_doteky_p.C5.99edk.C5.AF.27.27._Brno:_Moravsk.C3.A9_zemsk.C3.A9_muzeum_2004.2C_str._75_38-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[34] <sup class="reference" id="cite_ref-GALU.C5.A0KA_Lud.C4.9Bk.2C_.27.27Velk.C3.A1_Morava.27.27._Brno:_Moravsk.C3.A9_zemsk.C3.A9_muzeum_1991.2C_str._59.2C_70.2C_75_39-0" style="line-height:1em;unicode-bidi:-webkit-isolate;">[35]